Hörru, vill du ge en slant...
Herrn, kan ni sponsra en måltid åt en landsman?
- Rikslotteriet, senor? - Stick. Jag vill inte ha nån lott.
Första pris är 4000 pesos. Låt mig vara, din lille tiggare.
Lotten kostar bara 4 pesos. Det är en vinstlott.
Jag har inte 4 pesos.
Köp en fjärdedels lott för en silverpeso.
Om inte du sticker kastar jag det här vattnet i ditt ansikte.
En tiondels lott, senor, för 40...
Köp en tolftedel. Det kostar bara 20 centavos.
Räkna ihop dem. Ni får 13.
Finns det nåt bättre nummer? Det är en säker vinstlott.
- När är dragningen? - Om bara tre veckor.
Ge mig en tjugondel så jag slipper se din fula nuna.
Es un numero excelente, senor. Gracias.
Säg till nästa gång.
Jag har alltid vinnarna, alla turnummer. Lycka till.
Tretton.
Ursäkta.
Cigarett?
Tack.
- Det är varmt. - Ja.
Vilken stad, Tampico.
Det har du rätt i. Om jag tjänade tillräckligt för att kunna dra...
skulle jag sticka så fort det gick.
Ja.
Om jag var härifrån skulle jag köpa skokräm...
och börja jobba. Det får inte en gringo göra.
Bara sitta på en bänk tills man är halvt ihjälsvulten.
Man kan tigga av andra gringos eller stjäla.
Pröva att putsa skor på gatan...
eller ösa saft ur en hink, och du är chanslös.
Du får inget annat jobb från amerikanare.
Och urinvånarna skulle göra livet surt för dig.
- Hemsk stad att vara pank i. - Det är väl alla städer?
Kan ni sponsra en måltid åt en landsman?
Herrn.
Kan ni sponsra en måltid åt en landsman?
Jag har aldrig varit med om maken. Jag gav dig ju pengar tidigare idag!
När du putsade mina skor fick du mer.
Nu stör du mig igen.
Gör mig en tjänst. Gå på nån annan.
- Det börjar bli tröttsamt. - Förlåt. Jag visste inte att det var ni.
Jag såg er inte i ansiktet. Jag såg bara händerna och pengarna.
Jag ber om ursäkt. Jag ska inte störa er igen.
Det här är det sista du får av mig.
Här har du en peso till, så du kommer ihåg ditt löfte.
- Tack, herrn. - Men från och med nu...
får du klara dig själv.
Hörru, kan du sponsra en måltid åt en landsman?
Du får inte ett rött öre.
Men vill du tjäna pengar kan du få ett jobb.
- Vad är det för hållhake? - Ingen hake.
Jag har ett jobb åt dig. Tufft, men med bra lön.
- Kan du rigga upp pålar? - Visst.
Färjan går och en av mina män fattas.
Jag vet inte var han är. Förmodligen är han full på nåt hak.
- Vad är det för lön? -Åtta dollar om dan.
Sätt fart. Bestäm dig, färjan väntar inte.
- Jag tar det. - Kom.
- Hejsan. - Hej, själv.
Okej, killar, gå ombord.
Åt andra hållet.
Vad är det med er två? Klarar ni det inte?
Det är 54 grader i skuggan och det finns ingen skugga där uppe.
Låtsas att ni är ett par miljonärer i ert privata ångbad.
Ju snarare vi är klara...
Desto fortare kommer vi till stan och dricker kall öl.
Om vi är klara inom två veckor får ni en bonus.
Ja, det förtjänar vi som jobbar 16, 18 timmar om dan.
Lipsillar. Vad vill ni? Jag betalar höga löner, plus bonus.
Hur är det med betalningen, när får vi den?
- Jag har inte sett några pengar. - Ni ska få dem...
Oroa er inte. När vi kommer tillbaka till Tampico.
Vad kan ni göra med pengar här, förutom att spela och förlora dem?
Ni får betalt så fort vi går av färjan.
Agenten skulle komma hit med degen. Jag vet inte vad som har hänt.
Ingen fara. Jag går till kontoret och hämtar pengarna.
Ni stannar här.
Gör det nåt om några av oss följer med?
Litar du inte på mig? Skulle jag dra?
Det skulle du nog inte.
Men jag har inga pengar, inte ens till ett glas öl.
Ni två kan vänta på mig på Cantina Madrid.
Nu är klockan 14.15 och jag kommer inte senare än 15.
Pat McCormick. Han kommer hit ibland.
Inte på sistone.
Pat McCormick? Vad är det med honom?
- Han skulle möta oss här. - Är han skyldig er pengar?
Ja.
Hur länge har ni varit i Tampico?
Vad spelar det för roll?
Bara utlänningar och dumma amerikanare går på hans trick.
Vad menar du?
Han anställer nötter som ni.
När löningsdan kommer, sticker han.
Hur mycket har vi kvar av de 10 dollarna han gav oss Dobbsie?
- 2,50. - Det räcker inte ens till en säng.
Jag känner till ett ställe med råttor, skorpioner och kackerlackor.
Sängarna kostar bara 50 centavos per natt.
Ta en till. Vanliga jobb är inte att tänka på.
Fullt med folk...
som slåss för ett mål mat.
Guld i Mexiko? Det är klart. Inte 10 dar härifrån med tåg.
Berget väntar på att rätt kille
ska upptäcka och ta hennes skatt.
Frågan är: Är du rätt kille?
Riktiga ådror är svåra att finna. De kräver mycket letande.
Svara på det här: Varför är guld värt 20 dollar per uns?
- Vet inte. För att det är svårhittat.
- Tusen män går och letar guld.
Efter sex månader har en av dem tur. En av tusen.
Hans fynd representerar inte bara hans eget arbete, utan även 999 andras.
Det är 6000 månader eller 500 år...
som de går i bergen, hungriga och törstiga.
Guldet är värt så mycket på grund av arbetskraften som ligger bakom.
- Jag har inte tänkt på det så. - Det är så det är.
Guld duger bara till smycketillverkning och guldtänder.
Guld är en djävulsk sak.
I början säger man att man ska nöja sig med guld för 25000 dollar.
Man svär vid Gud och allt heligt. Fint löfte.
Efter månader av ha svettats sig yr, med lite mat, inga fynd...
bestämmer man sig för 15000, sen 10000.
Slutligen säger man: "Gud, låt mig finna guld för 5000...
"så ska jag inte be om nåt mer i hela mitt liv."
5000 dollar är mycket pengar.
På det här haket verkar det mycket.
Men om man gör ett riktigt fynd kan inget ta en därifrån.
Inte ens dödshot gör att man avstår från 10000 till.
Vid 10, vill man ha 25. Vid 25, vill du ha 50.
50, 100. Som i roulett.
En gång till, ni vet. Alltid en till.
Så skulle det inte bli för mig. Jag svär.
Jag skulle bara ta det jag bestämt mig för.
Även om det fanns för 500000 som bara låg där och väntade.
Jag har grävt i Alaska, Kanada och Colorado.
Jag var i brittiska Honduras, tjänade ihop till hemresan...
och nästan tillräckligt för att bota febern.
Jag har grävt i Kalifornien och Australien. I nästan hela världen.
Ja. Jag vet vad guld gör med själen.
Du pratar som om du gjort ett stort fynd nån gång.
Vad sägs om det?
Vad gör du då här, helt barskrapad?
Det är guldet. Det är så vi blir.
Jag har aldrig känt en guldgrävare som dött rik.
Blir han rik, spenderar han allt på att hitta nästa fynd.
Jag är inget undantag.
Visst är jag gammal och skruttig nu men ni ska inte tro att andan saknas.
Jag är redo att hålla i en hacka om nån delar omkostnaderna.
Jag skulle helst gå själv. Det är bäst.
Men man måste klara av ensamheten. Vissa blir tokiga av den.
Men det är farligt att ha en partner. Mord hänger alltid i luften.
Partners som anklagar varann för alla möjliga brott.
Före fynden finns ett ädelt brödraskap.
Men när guldhögarna samlas, det är då problemen börjar.
Jag skulle inte ha nåt emot såna problem.
Jag ska nog sova nu och drömma om högar med guld...
som blir större och större.
Tror du på det som gamlingen snackade om på Oso Negro
härom kvällen...
Han sa att guld förändrar ens själ, så att man blir annorlunda...
jämfört med innan?
Det beror på vem det är.
Det är precis det jag menar.
Guld för inte med sig nån förbannelse.
Allt beror på om det är rätt kille som hittar det.
Som jag ser det...
kan guld vara en lika stor välsignelse som förbannelse.
- Hej, där, Dobbsie? - Ja.
Titta vem som kommer ut från Hotel Bristol.
Är det Pat McCormick, eller misstar jag mig?
Det är han.
- Nu tar vi honom. - Ordentligt.
Vi kan väl gå och köpa nåt, du och jag?
Jag behöver nya skor t.ex.
Hej, killar, hur är det? Kul att ses.
- Mr Dobbs och mr Curtin, senorita... - LÛpez.
LÛpez. Jag vill att ni tar ett glas med mig.
Jag har lite affärer att göra upp med dem.
Gå tillbaka till hotellet och vänta. Jag kommer snart.
Okej.
Nu tar vi ett glas. Var har ni varit? Jag har letat efter er överallt.
Tre glas whisky.
Jag tar konjak, Three Star.
- Två konjak. - För mig duger det med whisky.
Ni undrar säkert över era pengar.
Faktum är att jag inte har fått betalt själv.
Hade jag haft dem, skulle ni få dem. Ni får vara med i mitt nästa kontrakt.
Det blir klart på måndag, vi börjar på fredag.
Se upp där nere.
Vi vill ha våra pengar. Här och nu.
- Sa jag inte precis... - Se till att betala.
Så här kan vi göra. Jag ger er 25∞/o.
Till och med 30∞/o. Vi kvittar i mitten av nästa vecka.
Sällan. Här och nu.
Varenda cent, annars går du inte härifrån. Du blir buren.
Vi får inte glömma att vara vänner. Ett glas till?
Två glas konjak till. Ställ flaskan på disken.
Om du vill få oss fulla...
Nej, jag vill bara att ni tar ett vänskapligt glas med mig.
- Jag ger mig. - Ge oss våra pengar.
Ja, ge oss pengarna.
Jag ser inte.
50 dollar. 100.
Trehundra
- Det är väl allt, Curt? - Ja, det är det.
Nu drar vi innan lagen kommer.
Här är för drickat och besöket på er cantina.
- Vet du en sak, Curt? - Vadå?
Vi är inte så smarta som hänger i Tampico och väntar på jobb.
Pengarna blir bara färre...
och snart är vi tillbaka där vi började, arbetslösa...
tigger mynt av folk, sover i godsvagnar.
Just det. Har du nån idÈ?
Ja.
Gamlingen på Oso Negro fick mig att fundera.
På vad?
Vi kan väl pröva att leta guld?
Det är lika riskfyllt som att vänta här på tur...
och i det här landet finns det guldklimpar som ropar på en...
att hämta ut dem från marken och göra dem till glänsande pengar...
på fingrar och runt halsar på vackra kvinnor.
För det första är det billigare att bo utomhus än här i Tampico.
Vi sparar pengar.
Ju mer vi har sparat desto större är möjligheterna att hitta nåt.
Vi måste ha utrustning.
Hackor och spadar, pannor, åsnor. Undrar hur mycket det kostar.
- Gamlingen vet nog. - Ja, han kan ge oss tips.
Han är för gammal för att ta med. Vi skulle få bära honom.
Man vet aldrig med vissa gamlingar.
Man blir förvånad över hur tuffa de är.
Jag vet inte hur guld ser ut i marken.
Jag har bara sett det i juvelbutiker och i folks munnar.
Vet du nåt om guldletande?
Inte mycket egentligen.
Vi kan verkligen ha användning för en rutinerad typ som han.
Vi letar upp honom direkt.
Om jag följer med? Vilken fråga. Självklart.
Jag har bara väntat på att nån ska fråga.
Söker ni guld? Jag står till tjänst.
Jag har 300 dollar på banken. 200 kan jag investera.
Det är allt jag har. När de är slut är det kört.
Om man inte chansar tjänar man inget.
Hur mycket satsar ni? Jag och Curtin har 150 dollar var.
500 räcker inte för att köpa redskap, vapen och förnödenheter.
- Varför vapen? - Mat är en sak, banditer en annan.
Vi ska till ett banditområde. Vi behöver 600 dollar.
- Så mycket? - Kan ni inte få fram mer?
Inte ett rött öre.
Ge mig mina pengar, senor!
Jag får 10∞/o för att ha sålt vinstlotten. Stick nu!
Snälla, senor. Den som drar turnumret ger försäljaren en gåva.
Jag vill inte ha nån lott!
Gör ni inte det kommer ni att ha otur hela livet.
Va? Vänta lite. Vad sa du först?
Han försöker säga att han sålde vinstlotten till dig.
Vänta nu. Menar du den här?
Ja, senor.
- Är det vinstlotten? - 200 pesos i vinst.
Var då?
- Det är mitt nummer. - Så sant.
Titta på det stora, tryckta numret.
Sånt gillar jag. 200 pesos.
Välkomna, sköna stålar.
Här har du en present, med bästa hälsningar.
- Muchas gracias, senor.
Vill du skaka hand med den som köpte lotten?
- Grattis. - Grattis, själv.
Du tjänar också på det här. Hur då?
Sa han inte att vi behövde 600 dollar? Det är väl det vi har nu?
- Jo, men... - Men vad?
- Varför lägger du ut för mig? - Det är allt eller inget.
Om vi gör ett fynd kan vi tända cigarrerna med hundradollarssedlar.
Om inte, förändrar inte investeringsskillnaden...
situationen jag var i tidigare idag..
då jag polerade en bänk med min byxbak.
Ge mig näven, partner.
Vi köper åsnorna i Perla och tar av åt nordväst från järnvägen.
Man letar inte vid järnvägen... eller nån annan väg...
för när de bygger dem kollar de marken längs vägen...
under byggets gång. Vi måste bort från vägarna...
Nånstans där inga spanare eller nån som vet nåt om guldletande har varit.
Bästa platsen är...
nånstans där ingen med pengar beger sig för att riskera livet.
Jag tog tre! Hur många fick du?
- Ett par. - Jag ligger en före. Jag tog nog fler.
Jag tog tre. Bra skjutet?
Kulhålet är 5 cm från mitt huvud. Det var nära.
Kulorna ven tätt och snabbt här. Det lät som en bisvärm.
Banditen med guldhatten tänkte jag skjuta.
Tåget krängde till så jag missade. Det var synd.
Stor sten på spår, så tåg stannar.
Banditer får stor överraskning, för soldater finns ombord.
Få passagerare dog. Hitåt ska vi.
Det syns inte om det är berg, träsk eller öken.
Det tyder på att de som gjort kartan inte vet.
När vi kommer dit, ser vi oss om.
Och snyter oss. Tro det eller ej, jag kände en...
som kände lukten av guld som en åsna vädrar vatten.
Vad är det om?
Vi ska in i ett vilt och farligt område.
Vi ska igenom djungler och klättra i berg så höga att de når ovan molnen.
Tigrar så starka att de kan klättra i träd med åsnor i munnen. Bra.
Kul att höra såna historier, för det betyder att ingen har varit där.
Ni sticker vi.
Du.
Om det finns guld i bergen, hur länge har det varit där?
Miljontals år, eller hur?
Varför så bråttom?
Några dar hit eller dit gör ingen skillnad.
Minns du vad du sa i Tampico...
om att behöva bära gamlingen på ryggen?
Det var när jag trodde att han var en vanlig människa...
inte delvis get.
Titta hur han klättrar.
Jag undrar hur han kan gå i solen hela dan utan vatten.
Han kanske är halv kamel också.
Hade jag vetat vad letandet innebar...
hade jag stannat i Tampico och väntat på nästa jobb.
- Vad är det?
- Titta.
Se hur det glittrar. Det är gult också, som...
Guld.
Howard. Howard. Howard! Howard.
Kom tillbaka, vi har hittat nåt!
Titta, Curt, det är en ådra här i stenen.
Titta här. Det är överallt.
Vad kan det annars vara?
Bara guld skiner och glittrar så.
Vi har hittat det.
Det ser ut som om...
vi har kammat hem storkovan.
Det är överallt. Vi har hittat, vad heter det...
- Huvudådran. - Just det.
Howard. Kom och titta.
Titta på berget. Det är fullt med guld.Ådror.
Ni skulle behöva en vagnslast för att betala en middag.
Är det inte guld?
Det är kis. Kattguld.
Fast det finns mycket äkta vara här också.
Vi har gått över det fyra, fem gånger En plats igår verkade ha rika fynd,
men vattnet för att vaska fram det med var 17 km bort.
De andra platserna hade så lite att det inte skulle ge en dagslön.
Nästa gång ni hittar nåt, ropa på mig...
Innan ni börjar skvätta. Vatten är dyrbart.
Ibland är det värdefullare än guld.
Åsna.
- Vad är det? - Nordan, ser det ut som.
"Nordan"? Vad är det?
Kraftiga vindar från norr så här års...
och när de blåser på den här öknen, far allt iväg!
Det är inte mycket jobbig väg kvar.
Snart är vi ute ur dalen.
Vad sägs om lite bönor?
Vill ni ha lite bönor?
Vi ska igenom ett ganska tufft område imorgon. Ni borde äta lite bönor.
Vet du vad jag tror?
Jag tror att vi ska ge upp...
lämna allt...
alla saker här.
Återvända till civilisationen.
Vad säger du? Gå tillbaka? Du är som en gammal kärring!
Två eleganta partners som tjurar vid minsta regndroppe...
och gömmer sig när det åskar.
Vilka guldletare.
Två skoputsare som läser om att leta guld...
i midnattssolens land, söder om gränsen eller väster om bergen.
Håll tyst, annars ska du få!
Kasta den du. Gör du det kommer ni inte härifrån levande.
Utan mig skulle ni dö här som eländiga råttor.
Låt honom vara. Ser du inte att gamlingen är knäpp?
Knäpp? Jag ska berätta en sak, kära partners.
Ni kan inte jämföras med nåt.
Ni är dummare än den dummaste åsna. Se på er.
Har ni sett några som är dummare än ni?
Ni är så dumma...
att ni inte ens ser rikedomarna ni själva går på.
Tro inte att ni kommer hitta klimpar.
Det finns för lite. Det är inte rätt plats.
Det kommer från nån plats där uppe.
Det är dit vi måste gå.
- Är det det? - Javisst.
- Guld, menar jag. - Ja.
Det ser inte ut som jag trodde.
- Det liknar sand. - Ja. Precis som vanlig sand.
- Det glittrar inte. Det trodde jag. - Det gör det när det raffineras.
Någon annans jobb.
Vi ska bara ordna fram det och ta dit det.
Guld är inte som stenar i en flod. Det skriker inte efter att plockas.
Man måste veta hur det ser ut. Fyndet är inte allt. Inte alls.
Man måste kunna kittla henne så att hon skrattar.
Ja, den är stor. Den ger en bra lön.
- Hur bra? - 20 uns per ton.
- 20 dollar per uns. - Hur många ton klarar vi i veckan?
Det beror på jobbtakten.
Vi får slå läger på bergssluttningen.
Varför, när fyndet är här?
Kommer nån säger vi att vi är jägare, och lurar dem kanske.
- Kan vi inte göra anspråk på det? - Då får vi mindre vinst.
Ett sändebud från nåt stort gruvbolag skulle snart komma...
med ett papper som visar att vi inte har rätt att vara här.
Ja men..
Hur känns det att äga nåt?
Va.
Tankarna läcker lite först...
innan brädorna sväller och täcker sprickorna.
Jag hade verkligen naiva idÈer om att leta guld.
Jag trodde det räckte att hitta det.
Jag trodde att man hittade det, tog det, la det i påsar...
och bar dem till närmsta bank.
Du lär dig. Snart kommer jag inte kunna lära dig ett dugg.
- Är tanken full än? - Till bredden.
Öppna luckan.
Hur mycket tror du att det är nu?
Det är nog värt 5000 dollar.
När ska vi börja dela upp det?
När ni vill.
Varför dela upp det? Det verkar onödigt.
Vi återvänder tillsammans när det är dags.
Varför inte vänta tills vi får betalt och dela på pengarna?
Vilket som går bra. Bestäm ni. Jag vill dela upp det allteftersom.
Så var och en är ansvarig för sin del.
Jag gör gärna så.
Jag gillar inte att behöva vakta er skatt.
Vem bad dig?
Just det. Det har du inte bett om.
Jag tycker bara att jag är mest pålitlig.
Du? Hurså?
Mest pålitlig, sa jag. Vad gäller ärlighet kan vi inget veta.
ag förstår inte.
Vi tänker oss att du tar hand om det.
En dag är jag i skogen och Curtin letar mat.
Då kan du packa och bara sticka iväg.
Bara en som är född till tjuv skulle göra nåt sånt.
För tillfället är det inte värt det...
men när det väger 8 kg, då kan du fundera på saken.
Själv då?
Jag är inte så snabb längre.
Ni är tuffare än när vi startade.
När högen är frestande stor springer ni dubbelt så fort som jag.
Ni skulle ta mig och hänga mig på nolltid.
Därför tror jag att jag är mest pålitlig.
När du säger det så.
Det kanske vore bra...
att dela allt i tre delar varje kväll.
Då skulle du slippa ett ansvar du ogillar.
Det blir bra. När vi har 5-6 kilo...
blir det besvärligt att bära påsar runt nacken.
Vi kommer att få gömma våra andelar för varann.
Sen kommer man att få vara på sin vakt,
så att inte gömstället upptäcks.
Vilket sjukt sinne du har.
Inte alls. Men jag vet vad för idÈer...
förment anständiga människor får när det gäller guld.
Okej.
Nu delar vi i tre delar.
Dobbs.
Howard. Howard. Howard.
Howard, kom fort!
Han vaknar till.
Ligg still tills du hämtat dig.
Vad hände?
En del av gruvan rasade över dig.
Jag fick en smäll i huvudet.
Inga brutna ben?
Jag tror inte det.
- Vem drog ut mig? - Curtin.
Du har räddat mitt liv.
Glöm det.
Vad ska du göra med dina pengar... när vi får dem?
Jag börjar bli gammal, jag kan fortfarande göra mitt...
när det gäller hårt arbete, men jag är inte som förr.
Nästa år, nästa månad, nästa vecka är jag inte densamme.
Jag ska nog slå mig till ro,
skaffa en affär, en järnhandel, matvaror...
och mest läsa serietidningar och äventyrshistorier.
En sak är säker: Jag ska inte leta guld igen...
slösa pengar och tid på att hitta fler guldgruvor.
Själv då? Vad har du för planer?
Jag vill köpa mark och odla frukt. Persikor, kanske.
Varför just persikor?
En sommar, som barn...
jobbade jag som plockare i San Joaquin Valley.
Det var jättekul.
Hundratals människor, gamla och unga.
Hela familjer jobbade ihop.
På kvällarna, efter jobbet...
tände vi eldar och sjöng och spelade gitarr.
Ända till morgonen ibland.
Vi somnade, vaknade och sjöng, och sen somnade vi igen.
Alla hade det underbart.
Sen dess har jag velat bli fruktodlare.
Det måste vara fantastiskt att se ens egna träd få löv...
blomma och bära frukt.
Se hur frukterna växer och mognar och blir redo att plockas.
Vad handlar det om?
Vi berättar vad vi ska göra när vi kommer tillbaka.
Jaha!
Jag vet precis vad jag ska göra.
Berätta, Dobbsie.
Först ska jag ta ett turkiskt bad och svettas och bada...
tills all smuts försvinner.
Sen ska jag gå till en herrekipering och köpa helt nya kläder.
Ett dussin av allt.
Sen ska jag gå till ett fint cafÈ... beställa allt på menyn,
och även om allt är i sin ordning...
ska jag skälla ut servitören... och tvinga honom att ta tillbaka allt.
Sen då?
Vad skulle man kunna göra?
I ert ställe skulle jag strunta i kvinnor.
De är inte bra för hälsan.
Du kanske har rätt, med tanke på hur guldgrävare är.
Vet du vad?
Vi borde sätta en gräns, bestämma tillsammans...
att när vi har fått ihop det, sticker vi.
- Vad vill du ha för gräns? - Kanske 25000 dollar per man.
25000 dollar= Det är småpotatis.
Vad tycker du?
Minst 50000, 75000 vore bäst.
Det skulle ta ett år om ådran inte sinar, vilket är troligt.
Vad gör ett år mer eller mindre när såna pengar går att få?
25000 tycker jag är mycket.
De räcker livet ut. Visst, du är gammal, jag är ung.
Jag behöver massor med deg.
25000 på en gång... är mer än jag hoppats få tag på.
- Småpotatis - Vi behöver inte bli giriga.
Är jag girig?
Du kanske inte vet att jag skulle kunna kräva hälften av det du får.
Hur så?
Vi båda vet att jag investerade större delen av pengarna.
Det gjorde du Dobbsie och jag har alltid velat betala tillbaka.
I civiliserade områden får den störste investeraren störst andel, eller hur?
Det är det som är det bästa med vildmarken.
Inte för att jag tänker kräva det, men jag skulle ha rätt till det.
Nästa gång du säger girig, minns då att jag hade kunnat göra det.
Det är nog bäst att inte hålla allt på pengabasis.
Varsågod, Dobbs. Det jag är skyldig, med ränta.
Jag gillar bara inte att kallas girig.
Skräm mig inte. Du kunde fått på nöten.
På midnattspromenad?
Jag strövar bara, ville kolla åsnorna.
- Och? - Vad är det?
- Jag ska nog se om de mår bra.
- Ja gör det.
- Vad är det? - Inget.
Var är Dobbs?
Snokar omkring i mörkret.
Han tar verkligen god tid på sig.
Jag ska nog gå och se efter.
Var är Curtin?
Han är där ute nånstans. Han sa att han skulle gå och se efter.
Det är min tur nu, men jag vägrar om ni inte slutar oroa er
Gå och lägg er. Vi måste jobba imorgon.
Mig hittar du aldrig sovandes. Glöm det.
Så dum är jag inte.
Den dag ni försöker lura mig...
kommer jag att jävlas med er båda.
Om du muckar mer kommer jag att spöa dig.
Om ni är rädda om skinnet
bråkar ni inte med Fred C. Dobbs.
Kolla in Dobbs. Han pratar med sig själv.
Nåt stör honom. Jag vet inte vad.
Han vill bara ha problem.
"Vi börjar få dåligt med proviant.
"Kan inte du gå till byn?"
Vem tror han att han är som ger mig order?
Vad sa du?
- Inget. - Se upp.
Det är illa när man talar för sig själv.
Vem ska jag annars prata med?
Säkerligen inte med nån av er.
- Ni är fina partners ni. - Är nåt fel?
Ut med det, det hjälper.
Tro inte att ni kan lura mig.
- Ta det lugnt. - Jag vet vad ni planerar.
Du vet mer än jag.
Varför ska just jag gå till byn i stället för dig och Curtin?
Tro inte att jag inte genomskådar det. Ni gaddar ihop er mot mig.
Jag är borta i två dar så ni hinner upptäcka var min andel är.
Om du är rädd för det kan du väl ta den med dig?
Och riskera att banditer stjäl den?
Om du möter dem skulle du vara illa ute ändå.
De skulle döda dig för dina skor.
Det är så det är. Allt är glasklart nu.
Ni hoppas att banditerna ska ta mig.
Det skulle bespara er en massa problem.
Och ni skulle slippa ha dåligt samvete.
Okej, Dobbs glöm det.
Precis som jag trodde.
- Vad menar du? - Upp med händerna.
Jag borde skjuta dig.
Kan du förklara vad du håller på med?
Det hjälper inte att spela dum. Det var det värsta.
- Så det är där du har gömt din andel? - Vad är det fråga om?
Jag verkar ha råkat snubbla på Dobbsies gömställe.
Råkat? Varför snokade du vid den stenen?
Jag såg en giftödla krypa in där. Jag får lov att gratulera.
Du kan verkligen hitta på bra historier i rätt tid.
Okej, jag ljuger. Det finns ingen giftödla där.
Stoppa in handen och ta ut dina saker.
- Seså. - Visst.
Men försöker du...
Ingen fara. Jag står still. Det här vill jag inte missa.
Stick in handen nu.
Annars tror vi att du är en fegis, eller hur, Howard?
De släpper väl inte taget när de väl bitit sig fast?
Man kan skära dem mitt itu, och huvudet sitter fast hela dan.
Men då bryr sig inte offret längre, för då är han död.
- Stämmer det, Howard? - Tror det.
Ska du inte stoppa in handen?
Är du möjligen rädd efter att ha pladdrat på så där?
Visa att du inte är en fegis.
Det vore hemskt om jag hade en ynkrygg till partner.
Jag ska döda dig, din tjuvaktiga...
Jag har honom.
En enda miss från din sida, så skjuter jag dig till evigheten.
Vänd på stenen, Howard.
Bergspolisen är väldigt effektiv.
Bandidos, eller?
Det verkar som om de hade en diamantring...
pärlörhängen, mycket pengar och en tågbiljett
med datumet från tågrånet i Aguascalientes.
De kom för flera dar sen, dricker, skjuter...
Byborna är rädda att gå ur sina hyddor.
Vart för de dem nu?
Till kyrkogården.
Federales arbetar inte som amerikansk polis gör.
De är inte experter på fingeravtryck, men de kan följa spår.
Det går inte att gömma sig för dem.
De kan alla banditernas trick.
Du kan ge dig den på att de spårar...
varenda en som var inblandad i tågrånet.
Det kan ta tid, månader kanske, men de gör det.
Få amerikanare kommer hit. Du är den förste jag har sett på länge.
Jaså?
- Det är vilt häromkring. - Ja.
Jag heter Cody.
- Jag är från Texas. - Curtin.
- Vad sysslar du med? - Jag är jägare.
- Professionell? - Ja.
Vad jagar du?
Tigerkatter, allt som är värt nåt.
Hur länge sa du att du har varit här? Några månader.
Har du stött på nåt stoft som kan vara värt nåt?
Nej.
Jag känner på mig att det kan finnas massor med sånt här.
Nej, jag kan de här omgivningarna.
Om det hade funnits guld här hade jag sett det.
Här är det inte lönt att leta. Jag kan se på en kulle på avstånd
och säga om den ger ett uns eller en hel kärra.
Har du inte hittat nåt kan jag följa med och visa.
Det finns många spår i dalen.
Jag spårade och vet att det kom från en kam nersköljt av tropiska regn
- Verkligen? - Jadå.
Så mycket för banditerna.
Mexikanerna vet hur man snabbt skipar rättvisa.
Så snart federales fångar en brottsling vet de vad de ska göra.
De ber honom gräva med en spade. När hålet är djupt nog..
ber de honom lägga ner spaden, ta en cigarett och be en bön.
Efter fem minuter är han täckt med jorden han själv grävt upp.
De vet allt hur man gör.
Jag menade det jag sa om att följa med er. Där är mina åsnor.
Jag är klar att gå om jag får följa med till ditt läger.
Tack ändå, men jag vill resa ensam.
Lycka till. - Adios.
Sätt fart, åsnor.
Jag gick runt på hård mark som inte lämnade spår.
Varje gång jag kom till en höjd tittade jag om han följde efter.
Det dröjer nog inte länge förrän han dyker upp.
- Jag föreslår att vi säger åt honom att dra. - Nej, det vore dumt.
Han skulle sitta och spela dum i en timme och sen anmäla oss.
När de kommer kan vi varken stanna eller ta med oss våra andelar.
Vi får helt enkelt döda honom när han kommer.
Det är inget brott att vara här.
Han kanske gillar att vandra. Det kan man inte skjuta honom för.
Om du skjuter honom kan det komma ut.
Vi måste inte skjuta honom.
Vi knuffar ner honom och säger att det var en olycka.
Vem ska knuffa, du?
Vi singlar slant.
Är du säker på att han följde efter?
- Absolut. - Hur så?
Där är han.
Kom hit till elden.
Jag vet att jag inte är önskvärd här. Trots det du sa...
kunde jag inte motstå att få prata med en amerikanare.
Kan du inte gå nånstans där de vill prata med dig?
Durango är nära. De har en amerikansk klubb där.
Sånt intresserar mig inte.
Jag har viktigare saker i åtanke.
Jaha.
Vi också. Gör inga misstag. Vår största oro är din närvaro.
Vi behöver inte dig.
Vi vill inte ens ha dig som kock eller diskare.
Vi har inga lediga jobb här.
Om du inte har förstått det, så gör du dig själv en tjänst...
om du packar och drar imorgon bitti.
Vänd tillbaka. Du har vår välsignelse.
- Tack.
Varsågod. Vi är inga snåljåpar. Vi låter ingen svälta ihjäl.
Ikväll är du vår gäst.
Men imorgon bitti...
får du se upp, vi vill inte ha inkräktare här.
"Varning för hunden." Fattar du?
Jag fick fem rävar och ett lejon när du var i byn.
- Hur är skinnen? - Rätt fina.
- Var sköt du dem? - Mitt i ögonen.
Ursäkta att jag lägger mig i, men här finns inget vilt.
På en vecka skulle en jägare... rensa ur det här området
en mil i varje riktning.
Ja, jakten är usel här.
Det är därför vi ska härifrån, och leta efter ett bättre ställe.
Ja, främling, det stämmer. Värdelös jaktmark.
Det tog ett tag att inse det.
Värdelös jaktmark?
Det beror på vad man jagar.
Vilt, ja.
Marken är bra för annat.
Som vadå?
Guld.
Guld?
Det var kul.
Jag sa åt dig i byn att det inte finns guld här.
Om det hade funnits nåt hade jag sett det, tro mig.
Om ni inte har hittat guld här är ni dummare än ni ser ut.
Det kanske du har rätt i.
Vem vet?
Vi har aldrig funderat på guld. Det är ju en idÈ.
Jag ska sova på saken.
Jag lägger mig.
Jag med. Vi ses imorgon bitti.
Jag får inte kläm på honom. Har han genomskådat oss?
Hur det än är, verkar han rätt harmlös.
- Skenet kan bedra. - Det stämmer.
Jag sover med stövlarna på.
Han kanske får för sig att döda oss i sömnen.
- Allt kan hända. - Så?
Sov ni
Jag håller vakt i ett par timmar.
Sen kan ni ta över.
- Har du din pistol? - Ja, här.
God morgon, min vän.
Var hittade du kaffevattnet?
- Jag tog det ur grytan. - Jaså?
Vi bar inte hit vatten för att göra kaffe på det.
- Jag visste inte att det var så svårfunnet. - Nu vet du det.
- Jag hämtar mer. - Vad står på?
Han har stulit vatten.
Nästa gång häller jag ur det genom små hål i din kropp.
Jag trodde att ni var civiliserade och lät mig ta lite vatten.
Vem är ociviliserad?
Jag skulle kunna göra samma sak.
Undrar vem som skulle ta hem segern.
Idag tog jag smällen. Tack för uppmärksamheten.
Om jag vore du skulle jag sticka på en gång.
Jag tänker stanna här.
Snåren och bergen tillhör väl ingen?
Det stämmer, vem som än kom först.
Så är det för jägare, inte guldgrävare.
Om de inte har registrerat sitt fynd. Vad skulle vi registrera?
Vad ni än säger börjar jag leta guld här imorgon.
Jag vet att ni kan döda mig närsomhelst...
men det är värt risken med tanke på vad jag kan hitta.
Nu pratar vi uppriktigt.
Som jag ser det, har ni tre möjligheter:
Döda mig, jJaga bort mig eller låta mig bli er partner.
Säg att ni väljer det första.
Det kan komma en ny kille imorgon. Kanske ett helt dussin.
Dödar ni dem måste ni tänka på hur långt ni vill gå.
Fråga er själva det..
Glöm inte att den som sköter själva dödandet...
skulle de andra två ha makt över.
Det säkraste vore att ni alla tre tog fram gevären...
och sköt samtidigt, som en exekutionspatrull.
Vi drar oss inte för nåt.
Att döda mig hjälper inte.
Men det är ju ert val.
Och val nummer två...
Att jaga bort mig? Jag kan skvallra.
Vi skulle ta dig då.
Om vi så skulle behöva jaga dig ända till Kina.
Jag skulle få 25∞/o av värdet på era fynd.
Det kan vara frestande.
Det är ett starkt argument för val nummer ett. Det förnekar jag inte.
Men vad innebär val nummer tre?
Om jag blir er partner förlorar ni inget.
Jag begär ingen del av era fynd hittills, bara av de som kommer.
Vad säger du?
Får vi prata om det ett tag?
Varsågoda. Jag måste ändå se efter mina åsnor.
- Vad säger du? - Skicka iväg honom är uteslutet.
Vi får döda honom eller låta honom vara med.
F.C. Dobbs gillar inte att bli utnyttjad.
Döda honom, säger jag.
Han förklarade ju hur. Alla tre skjuter samtidigt.
Vad tjänar vi på det?
Han kräver ju inte en del av det vi har.
Mig får han gärna utnyttja... bara det inte kostar mig nåt.
Och när näste man kommer...
får han också vara med. Kom hit, allihop, eller vadå?
Det har du rätt i. Ingen tvekan om det.
Men att döda...
- Vad är det, klarar du det inte? - Klart jag gör.
Majoriteten får avgöra.
Hur röstar du?
För eller emot?
För.
Okej.
Vi gör det snabbt.
Nummer ett, alltså?
Titta nedför kullen först.
Jag ser inte vad det är. Det måste vara soldater.
Är det sånt du sysslar med?
Du är en informatör. Jag visste det hela tiden.
Du misstar dig. Det här är slutet för oss alla.
Hurså?
If it's what I think it is, may the Lord be with us.
Må Gud vara med oss, om jag ser rätt. Det är inte soldater, utan banditer.
De söker vapen och kulor, inte guld. Nån bybo måste ha berättat om jägaren.
De liknar inte soldater, tycker jag. De är banditer.
Vi måste fundera på hur vi ska försvara oss.
Vi kan gömma oss, men då förlorar vi åsnorna och utrustningen.
Det bästa är att slåss.
Du ser bra. Håll utkik här och håll koll på vad de gör.
Curtin, du leder in åsnorna i buskaget.
Dobbs, vi samlar ihop våra saker och slänger dem i rännan.
De har gått in på stigen.
- Hur många är de? - Cirka ett dussin.
De kommer inte förrän om en timme, så vi bör äta nåt.
Kom ner, min vän.
Howard.
Titta, Howard. Han med guldhatten, minns du?
Ja, han från tågrånet.
De tror att vi har stuckit.
Några vill nog återvända till bergen...
andra vill nog ha det här som högkvarter för byräder.
Vi kan väl skjuta dem?
- Knäppa så många vi kan, jättefort? - Nej, vi väntar.
Alto!
Vi är federales.
- Bergspolisen, ni vet. - Var är era brickor?
Vi har inga brickor.
Vi behöver inga.
Jag behöver inte visa nån jäkla bricka.
Stanna där ni är.
Vi försökte inte skada er.
Varför kan ni inte vara lite artig?
Ge oss geväret så går vi sen.
Det behöver jag själv.
Kasta hit puffran.
Vi plockar upp den och går sen.
Gå utan mitt gevär, och gör det kvickt.
Okej.
Hör på, amigo, du har missuppfattat allt.
Vi vill inte ta geväret. Vi vill köpa det.
Jag har en guldklocka med guldkedja...
gjorda i ditt land.
Klockan och kedjan är värda åtminstone 200 pesos.
Jag byter dem mot geväret.
Anta det. Det är ett bra erbjudande.
Behåll klockan, jag behåller geväret.
Jaså, du behåller det? Får vi det inte?
Du ska få se.
Blev nån skadad?
Vi vann visst den ronden.
- Killen i guldhatten, är inte det... - Vi har också sett honom. Tågrånaren.
- Har de fått nog? - Det tvivlar jag på.
Nu vet de att vi har fyra vapen, så de är nog ännu mer bestämda.
- Vad tror du att de hittar på nu? - Ingen aning. Vi kan bara vänta.
Allt väl, Cody?
Han är död.
Kulan tog mitt i halsen.
Ett vapen mindre.
De hugger ved till lägret, så lustigt.
Om de gör det jag tror, är det inte det. Hurså?
- De bygger rörliga barrikader. - Ett indiantrick.
De kryper och knuffar barrikaden. Man ser inte att skjuta.
Jag skulle vilja byta ut min andel
mot ett par handgranater.
Återgå till era platser.
De sticker.
- Vad tror du det beror på? - Fråga inte mig.
Det kan vara ett knep för att lura oss.
Jag tror inte det. De är inte tillräckligt bra skådespelare.
Här uppe.
Det här var en skön syn.
Federales. Titta på dem. Jag skulle kunna kyssa dem.
De måste hört i byn att banditerna var på väg hitåt.
Varför väntar de inte och slåss?
För att de kan alla knep.
Med oss bakom och federales framför är de chanslösa.
Ta dem, skada dem.
Tugga dem, men spotta inte ut. Svälj dem.
Jag är glad. Ska jag vara ärlig, så trodde jag att det var kört.
Jag undrar vem han är.
Och om han har någon släkt.
Tänk om han har det?
Vi tittar på hans grejer.
Några hundra pesos.
Han heter James Cody. Dallas, Texas.
Ett brev från Dallas. Det måste vara från hans hem.
Det är nog hans fästmö.
Inte illa.
"Käre Jim, ditt brev kom fram nu."
"Det var skönt att få höra ifrån dig efter så många månaders"...
- "tystnad.." - Tystnad..
"Jag inser givetvis att"...
"det inte finns så många brevlådor"
"att posta brev från"...
"där ute i vildmarken."
Läs det du.
Men jag oroar mig ändå.
Lille Jimmy mår bra, men han saknar sin pappa nästan lika mycket som jag gör.
Han frågar alltid när pappa kommer hem.
"u säger att om du inte hittar ett riktigt fynd nu...
ska du inte åka mer.
Du kan inte ana hur lycklig jag blir...
av de orden, om du nu menar det.
Därför kan jag nu berätta...
att jag aldrig har tyckt att nån materiell skatt...
hur stor den än är, är värd lidandet under de långa perioder som du är borta.
Det är underbart här nu.
Våren har varit perfekt. Varma regn och nästan ingen frost.
Fruktträden blommar.
Den ena fruktträdgården är flammande röd...
och den andra ser ut som efter en snöstorm.
Alla ser fram emot rikliga skördar.
Hoppas att du är tillbaka till skörden.
Givetvis hoppas jag att du ska hitta ett jättefynd.
Det är dags för lite tur, för din del.
Men om det inte blir så...
kom ihåg att du redan har funnit livets riktiga skatter.
Din för alltid, Helen.
Vi får nog gräva ner honom.
Inte bra. Inte så bra som igår.
Vet ni vad jag tror? Det kommer att sina nu.
Vi har tagit allt guld häromkring. Hur mycket har vi hittills?
Inte så mycket som vi hoppades. Inte 40000.
Jag kan sänka ribban.
Vi har tjänat för 35000 var. Det ska vi vara väldigt tacksamma för.
Vi lägger av och sticker.
Ju snarare desto bättre.
Hon ska inte behöva vänta mer.
Det tar nog en vecka att stänga till och återställa berget.
Göra vad?
Få henne att se ut som innan. Jag fattar inte.
Vi sargade området. Det är vår plikt att laga det.
Vi bör visa tacksamhet för rikedomarna hon har gett oss.
Om ni inte vill hjälpa mig, gör jag det själv.
Du pratar om berget som om det vore en riktig kvinna.
Hon har behandlat mig bättre än många kvinnor jag känt.
Ingen fara, gamling. Jag hjälper dig.
Det var nog allt.
Alla är ansvariga för sin egen åsna.
Kom nu.
Hej då berget, och tack.
Ja, tack berget.
Tack.
Jag har tänkt på henne.
Codys änka, och ungen.
Vet du vad?
Vi borde ge dem en fjärdedel, som om han varit vår partner från början.
Va? En fjärdedel av våra andelar?
- Just det. - Är du tokig?
Om det inte varit för honom hade vi inte lämnat berget levande.
Fråga Howard.
Gamarna hade blivit tjocka på oss.
Det kunde lika gärna ha varit nån av oss.
Men så var det inte. Vi hade tur, han hade otur.
Vad ni än gör så ger jag henne en fjärdedel.
Jag har ändå mer än jag behöver. Hälften räcker livet ut åt mig.
En fjärdedel? Ja.
Ni måste ha fötts på ett väckelsemöte.
Vi har besök.
Lugna, pojkar.
Curtin.
Kaffe.
Ge honom lite tobak.
Du.
Tack.
Vi ger dem vår tobak, de ger oss sin. Jag förstår inte.
Varför inte röka sin egen?
Ta lite och tacka dem.
De är ute efter nåt.
Det tar dem ett tag att komma till saken.
Att säga vad man vill direkt anses oartigt bland indianerna.
De har visst gott om tid?
Oj.
Hans pojke föll i vattnet, de plockade upp honom.
- Han är inte död, men vaknar inte. - Jobbigt.
Jag går och tittar till pojken.
Jag kommer snart. Förmodligen före morgonen.
Se efter mina saker medan jag är borta.
Tequila.
Konstgjord andning hjälpte, och några scoutknep.
Det var nog mer chock än drunkning.
Han hade inte svalt mycket vatten. Han kanske slog i när han dök.
Hur visste indianerna att vi var här?
De vet när man är nära deras byar,
fråga mig inte hur. De bara vet.
Vad står på?
Han vill att vi följer med till byn som hans gäster.
Säg att det är lugnt. Han är inte skyldig oss nåt.
Om han inte betalar av sin skuld blir helgonen arga.
- Ha-ha-ha. - Skratta inte.
Tyvärr tänker han nog ta oss med, med eller utan våld.
Jag sköter det här.
Vänta lite. Det går inte att skjuta sig ur det här. Lägg ner vapnen.
Alla bergets indianer skulle vara efter oss. Vi skalperas på en halvtimme.
Vad sa han nu?
Ni kan göra som ni vill, men jag måste följa med.
- Så är det, han vill ha dig. - Det verkar så.
Följ med dem.
Stanna ett par dar, så möts vi i Durango. Vi väntar där.
- Mina grejer, då? - Ta dem med dig.
Om de hittar dem kanske de glömmer att han är gäst och dödar honom.
Vad ska jag göra? Kasta dem på marken?
Vi tar med dem om du vill och väntar på dig i Durango.
Det är nog den enda lösningen.
Kom ihåg det här nästa gång du vill göra en god gärning.
Jag kanske får en häst av dem när jag har varit där.
Då är jag bara ett par dar efter er.
Jättebra. Lycka till, Howard.
Ja, all lycka i världen.
Det blir ensamt utan dig. Men min söndagsskolefröken sa alltid:
"Ni måste lära er att ta livets stora motgångar."
Skynda dig ikapp oss.
Se upp för indiankvinnorna. De ska vara kluriga.
En squaw kanske vill gifta sig med dig.
Det kan jag göra. Välja en snygg squaw och gifta mig med henne.
De är enkla att klä, livnära och underhålla. De gnäller inte heller.
Hej då, partners.
Vi ses i Durango.
Du.
Visst är det bara hans åsnor som inte går i rad...
och irrar av stigen så att packningen slår i träd och klippor?
Jag önskar att de kunde irra så pass att de ramlar ner i en djup ravin.
Varför erbjöd du dig att ta hans grejer?
Han kunde ju tagit dem själv.
Han visste vad han gjorde när han gav dem till oss.
Det var väl rart av honom?
Varför ska du prata illa om honom? Det hjälper ju inte.
Spar på luften till nästa stig.
Jag stannar här inatt.
Om du vill fortsätta går det bra, men ta med dig hans åsnor.
De är inte mitt ansvar.
Det är tidigt. Vi kan gå sju, åtta km före mörkret.
Ingen har beordrat dig att stanna. Du kan gå tre mil till om du vill.
Beordrat mig?
Du?
Vem beordrar vem?
Du pratar som om du vore chefen här.
Det kanske du är, säg det bara.
- Visst, om du inte orkar gå längre. - Vadå inte orkar? Tillåt mig småle.
Jag kan gå fyra gånger längre än du.
Men jag vill inte. Jag skulle kunna, men vill inte göra det.
Varför ska vi bråka?
Det här måste avslutas, antingen du vill eller ej.
Vi slår läger här.
Undrar vad gamlingen gör nu.
Han äter nog middag på grillad kalkon och dricker en flaska tequila.
Det är första dan vi fått klara oss utan honom.
När vi vänjer oss blir det lättare.
Hur långt bort tror du att järnvägen är?
- Inte så långt fågelvägen. - Vi är inga fåglar.
Vi kan nog nå höga passet på två dar...
och sen är det tre, fyra dar till järnvägen. Om vi inte stöter på problem på vägen.
Vad skrattar du åt?
Tänker du inte förklara det?
Visst.
Berätta. Vad är det som är så kul?
Jag tänkte på vilken idiotgrej gamlingen gjorde...
- när han gav oss sina saker.
- Hurså?
Han tänkte att vi skulle få jobba hårt.
- Han ska få se. - Vad menar du?
Fattar du inte? De är våra.
Vi går inte till Durango. Inte alls.
Jag fattar inte Dobbsie.
Var inte så naiv. När ska du växa upp?
Jag ska förklara så att du fattar!
Vi tar hans grejer och beger oss norrut så att han blir utan.
Är du allvarlig? Du menar väl inte vad du säger?
Fred C. Dobbs säger aldrig nåt han inte menar.
Så länge jag är här och kan göra nåt åt saken, rör du inte hans grejer.
Jag förstår precis vad du menar.
Du vill ta allt själv.
Nej, jag står på hans sida, som jag skulle gjort för dig om du inte varit här.
Sluta leka moraltant. Det låter bara fånigt här ute i vildmarken.
Jag vet hur du är.
Jag har misstänkt det länge, och nu vet jag att det stämmer.
- Vad har du misstänkt? - Du kan inte lura mig.
Jag genomskådar dig.
Du har länge väntat på rätt tillfälle att döda mig...
och begrava mig i obygden som en hund...
så att du kan ta både gamlingens och min del av bytet.
När du kommer till Durango skrattar du gott...
åt hur dumma jag och gamlingen var.
Tar du ett steg till så skjuter jag.
Upp med händerna. Seså, upp med dem.
Hade jag rätt, eller?
Du och ditt söndagsskolesnack om att skydda andras grejer.
Stå upp och ta det som en man.
Upp med dig.
Släpp.
- Korten delas åt andra hållet nu. - Ja.
Hör på nu...
Dobbs. Du tar hel fel.
Jag har inte för ett ögonblick tänkt på att råna eller skada dig.
Som jag nyss sa...
skulle jag slåss för dig och dina saker precis som för gamlingens.
Om du menar det, ge då tillbaka min pistol.
Min kompis.
Vore det inte bäst att dela på oss imorgon eller redan ikväll?
- Det skulle du gilla, va? - Varför då?
Så att du kan smyga efter mig och skjuta mig i ryggen.
Okej, jag går först.
Och överfalla mig längs vägen?
Varför inte nu, om det var det jag ville?
Det vet jag, för du är en fegis.
Du törs inte fyra av den medan jag ser dig i ögonen.
Om det är det du tror får jag binda dig varje kväll.
Vet du vad? Vi kan slå vad. Tre gånger 35 är 105.
Jag slår vad om 105000 att du somnar före mig.
Gå längst fram.
Upp!
Korten delas åt andra hållet nu, och nu är det slutblandat.
- Vilka kort... - Jag gör slut på det här nu.
Jag tar inga order från dig, som förut idag.
- Tänker du mörda mig? - Nej, inte mörda. Där tar du fel.
Jag gör det för att rädda mitt liv som du skulle ta när jag såg bort.
- Gamlingen hinner ifatt dig. - Jaså?
Jag har ett svar åt honom också. Vet du vad det är?
Jag säger att du band mig vid ett träd och flydde med alltihop.
Han kommer att leta efter dig då.
Upp. Marschera. Idag sa du åt mig att gå, nu får du göra detsamma.
- Vart? - Till din begravning.
Fortsätt.
Upp. Är du trött?
Du kommer snart att sova sött.
Jag kanske inte dödade honom.
Han kanske vacklade och föll utan att vara träffad.
Behåll den, den är ändå din.
Nej, de hittar honom inte.
Jag gräver ett hål åt honom imorgon bitti.
Den här elden...
värmer inte mycket.
Samvetet.
Vilken grej.
Om man tror att man har ett samvete förtär det en.
Men om man inte tror att man har nåt...
kan det väl inte skada en?
Jag mår illa av att prata och bråka om ingenting.
Jag ska nog lämna honom där han är.
Det är nog ingen som hittar honom.
Om en vecka har gamarna och myrorna gjort slut på honom.
Jag vet inte vad som händer med mig. Var det verkligen en tiger?
Nej.
Tänk om hans ögon är öppna och tittar på mig?
Bäst att ta sig till järnvägen snabbt.
Åsna.
Det är bättre att inte ha begravt honom.
Jag gjorde rätt.
Jag kanske skulle ha begravt hans kläder...
och lämnat honom åt myrorna och gamarna.
Gamar!
Om nån ser dem cirkla vet de att nåt är dött.
De har inte hittat honom än.
Vilken tur.
Curtin.
Var är du?
Jag får skärpa mig. Inte bli tokig nu.
En sak är säker, han är inte här.
Just det. Tigern.
Så är det. Tigern måste ha släpat honom till sin håla.
Snart finns inte ens benen kvar.
Precis som planerat.
Muchas gracias.
Bueno, bueno.
Jag vaknade till mitt i natten.
Pistolen låg bredvid mig på marken.
Han måste ha lämnat den för att få det att se ut som självmord.
Han skulle säkert återvända på morgonen för att se om jag levde.
Jag tänkte vänta och ge honom vad han tål...
men i mitt tillstånd kunde jag missat...
så jag valde att krypa iväg som en skadad hund.
- Ta det lugnt, du pratar för mycket. - Oroa dig inte för mig.
Jag ska klara mig, om så bara för att ta honom.
Det verkar som om mr Dobbs har stulit våra saker och begett sig norrut.
- Ja. - Vi kan inte klandra honom alltför mycket.
Vad menar du?
Han är ju ingen riktig mördare.
Han är lika ärlig som nån annan, nästan.
Mitt misstag var att lämna er ute i vildmarken...
med mer än 100000 dollar.
Det är en stor frestelse, tro mig.
Han sköt mig kallblodigt.
Sen sköt han mig när jag låg ner, för att vara säker.
Om jag vore ung och varit där, hade jag också varit frestad.
Jag kanske inte hade gett efter, men jag hade varit frestad.
Såja. Du är nästan som ny.
Nu hittar vi tjuven och tar tillbaka våra grejer.
De ger mig en häst och följer också med och skyddar mig.
- Du ska inte med. - Säger vem?
Du skulle inte klara av ritten.
- Du kan inte lämna mig här. - Se på dig.
Svag som en kattunge. Ingen fara, jag ska bevaka dina intressen.
Jag ska med.
Det verkar så.
Adios, senora. Gracias.
Åsna!
Har du en cigarett?
Nej, tyvärr. Jag har lite tobak...
om det går bra.
Bueno.
Inget papper att rulla med?
Papper?
Ja.
Varsågod.
- Ska du till Durango? - Ja.
Just det.
Jag måste sälja mina åsnor.
Måste tjäna lite pengar. Jag är helt pank.
Tändstickor?
Pengar? Vi behöver också pengar.
Jaså? Jag behöver en åsnedrivare...
eller två, tre stycken.
Vad är det för lön?
Två pesos.
Jag kan inte betala i förskott...
utan jag måste till stan och hämta pengarna först.
Känner jag igen dig?
Jag kanske känner igen dig.
Det tror jag inte.
- Är du ensam? - Nej.
Jag är inte ensam.
Jag har ett par vänner som kommer till häst.
De borde dyka upp närsomhelst.
Hej.
Konstigt.
En ensam man i ett banditområde med ett par åsnor...
och hans vänner kommer efter till häst.
De måste vara långt bakom dig.
Pablo ser inget damm från deras hästar ens.
De kommer strax, sa jag.
Jag vet vem du är. Killen i hålet.
Han som inte ville ge oss geväret.
Jag hade inte sett dig förrän nu.
Vad har du i väskorna?
- Det ser ut att vara skinn. - Ja.
Det är skinn.
De borde ge en massa pengar.
Ja.
Säkert att ni inte vill följa med och hjälpa mig med åsnorna?
Åsna.
Låt bli min åsna.
Vi kan sälja dem för lika mycket som du skulle få.
Gå bort från min åsna.
Den där skrämmer du inte nån med.
Du kan bara skjuta en av oss...
och det skulle han inte bry sig om. Han är ändå jagad av federales.
Vem bryr sig om pistolen?
- Vi chansar. - Backa.
Åsna. Åsna. Åsna.
Åsna
- Gevärsskott. - En skur. Det är nog en avrättning.
- Dobbs är död. - Va?
- Banditerna tog honom. - Våra grejer. Vad hände med dem?
- Va? - De finns på hans kontor.
- De är inte här. - Ta det lugnt.
Va?
Han hörde banditerna prata medan de väntade på att skjutas.
De trodde att det var sandsäckar bland skinnen...
så att de skulle väga mer när Dobbs sålde dem. Var är de?
I ruinerna utanför stan. Kom!
Det ser ut som nordan.
Skratta bara, Curtin, det är ett stort skämt...
som Gud, ödet eller naturen har spelat oss...
men vem som än gjorde det, hade det humor!
Guldet är tillbaka där vi fann det!
Det här skämtet är värt tio månaders arbete!
Howard. Vad gör vi nu?
Jag har mitt på det torra som medicinman.
Tre mål mat om dan, fem om jag vill...
tak över huvudet, ett glas att värma mig med ibland.
Jag dyrkas, livnärs, och behandlas som en överstepräst...
för att jag säger det folk vill höra. Bra medicinmän föds, de görs inte.
Kom och hälsa på mig ibland.
Du tar nog också av hatten när du ser respekten jag får.
I förrgår ville de att jag skulle göra deras lagar.
Alla deras lagar!
Jag vet inte vad det betyder. Det är nog deras största ära.
Jag har allt fixat för resten av livet.
Själv, då? Vad ska du göra? Jag vet inte.
Du är ung. Du har gott om tid på dig att bli rik.
Det värsta är inte så farligt när det väl händer.
Inte hälften så illa som man tror innan det sker.
ag har det inte sämre nu än i Tampico.
Jag har förlorat ett par hundra dollar i slutänden.
Det är inget jämfört med vad Dobbsie förlorade. Tänker du åka till nån speciell plats?
Nej, den ena platsen är den andra lik.
Du kan behålla min del av vad åsnorna och skinnen ger...
och köpa en biljett till Dallas. Hälsa på Codys änka. Bättre än att skriva.
Dessutom är det skördetid i juli.
Vad sägs?
Det låter bra.
Då drar vi.
- Hej då, Curtin. - Hej då, Howard.
- Lycka till. - Detsamma.